Na poti do govorice - Heidegger, Martin (knjige, 2020)
Človek govori. govorimo v budnosti in v snu. govorimo nenehno, tudi tedaj, ko ne izgovarjamo besed, marveč samo poslušamo ali beremo, celo tedaj, ko niti ne poslušamo niti ne beremo, temveč namesto tega opravljamo kakšno delo ali pa se predajamo brezdelju. Govorimo nenehno, tako ali drugače. Govorimo, ker nam je govorjenje prirojeno. Ne izvira šele iz kakšnega posebnega hotenja. Pravimo tudi, da ima človek govorico po naravi. Velja nauk, da je človek, za razliko od rastline ali živali, živo bitje, ki je sposobno govoriti. Ta stavek ne meri samo na to, da človeku poleg drugih sposobnosti pripada tudi sposobnost govora. Stavek hoče povedati, da šele govorica usposablja človeka, da je tisto živo bitje, ki je kot človek. Kot govoreči je človek - človek. To je dejal Wilhelm von Humbolt. Vendar je treba še razmisliti, kaj se to pravi - človek. (Iz Govorice, ki jo je prevedel Dean Komel.)
Keywords: Heidegger, Martin