Izboljšanje zmožnosti gibanja po selektivni dorzalni rizotomiji pri otrocih s cerebralno paralizo - Jemec Štukl, Irena (Rehabilitacija (Ljubljana), 2020)
Izhodišča: Želeli smo ugotoviti, ali so otroci s cerebralno paralizo (CP) po selektivni dorzalni rizotomiji (SDR) in programu fizioterapije v obdobju dveh let napredovali na področju grobega gibanja. Zanimalo nas je tudi, ali se njihov morebitni napredek pri zmožnostih grobega gibanja razlikuje glede na izhodiščno stopnjo sistema za razvrščanje otrok s CP glede na zmožnosti grobega gibanja (GMFCS). Metode: Analizirali smo podatke otrok s spastično obliko CP, ki so jim SDR opravili v obdobju od julija leta 2013 do decembra 2017 in so bili nato vključeni v program rehabilitacije. Pri vrednotenju napredka otrok smo upoštevali merila za minimalno klinično pomembno razliko (MICD) pri Testu za oceno zmožnosti grobega gibanja (GMFM). Rezultati: Analizirali smo podatke 31 otrok (16 deklic in 15 dečkov) s povprečno starostjo 8,2 leta. Otroci so po SDR napredovali statistično značilno različno glede na stopnjo GMFCS (p < 0,001). Napredek na posameznih podlestvicah GMFM ni bil statistično značilen (p = 0,107), razlika v povprečnem skupnem dosežku pri testu GMFM je bila mejno statistično značilna (p = 0,076). Ob tem je več otrok, predvsem v 3. stopnji GMFCS, preseglo raven MICD za velik učinek kombinacije SDR in fizioterapije. Pri šestih otrocih je prišlo do izboljšanja za eno stopnjo GMFCS. Zaključek: Analiza spremljanja otrok dve leti po SDR in programu fizioterapije je pokazala, da so otroci na področju zmožnosti grobega gibanja v splošnem pomembno napredovali, vendar je bil napredek med otroki precej različen. Najbolj so napredovali otroci v 3. stopnji GMFCS.
Keywords: cerebralna paraliza; fizioterapija; gibanje; otroci; selektivna dorzalna rizotomija