Dionizova smrt in etični dualizem - Božič, Blaž (Keria (Ljubljana), 2019)
Antropogonija, ki jo v svoji eksplikaciji Sokratovega filozofskega argumenta proti samomoru (In Phaed. 1.3.3.-14) navede Olimpiodor, odpira dve osrednji vprašanji: o vlogi etičnega dualizma in izvirnega greha v poganski religiji in filozofiji ter o dometu Olimpiodorjeve inovativnosti. V prispevku sem skušal pokazati, da je v okviru alegorične interpretacije Dionizove smrti z raztrganjem etični dualizem eden ključnih poudarkov in da so za takšno interpretacijo morda obstajali določeni zgledi (npr. v konceptih orfiških verovanj). Četudi je dokazovanje historičnih povezav nujno spekulativno, obstaja več indicev, da takšno - etizirajoče - razumevanje dionizičnega in titanskega principa morda ni le Olimpiodorjeva inovacija. Eden takšnih indicev je navedba Aleksandra iz Likopolisa, da so nekateri manihejci s podobnimi metaforami opisovali ustroj kozmosa, ki v manihejski predstavi temelji na etičnem konfliktu.
Keywords: antropogonija; Dioniz (grški bog); etični dualizem; manihejstvo; neoplatonizem; Olympiodorus