"Never let a good crisis go to waste" - Požgan, Jure (Teorija in praksa, 2020)
Članek proučuje proces evropske integracije Zahodnega Balkana v obdobju krize zaradi epidemije covida-19, ob predpostavki, da pri tem ni treba upoštevati samo vpliva EU, temveč tudi druge vplivne zunanje akterje. Na podlagi modela zunanjih spodbud so Kitajska, Rusija in Turčija analizirane kot tekmujoči zunanji akterji širitveni politiki EU. Ugotavljamo, da so ti zunanji akterji med krizo zaradi nove koronavirusne bolezni okrepili tekmovanje z EU predvsem prek državne propagande z ozirom na jasnost pogojev sodelovanja in prek napadov na kredibilnost EU z dezinformacijskimi kampanjami. Kljub temu se je njihov vpliv v primerjavi z vplivom EU zmanjšal z vidika velikosti nagrade in domačih stroškov prilagoditve. EU je namreč v analiziranem obdobju povečala svoje nagrade, okrepila pogojevanje in si povrnila del prej izgubljene kredibilnosti. Najpomembnejšo spremembo v času krize zaradi covida-19 pa pomeni povečanje fragmentacije pri naslavljanju posameznih držav Zahodnega Balkana s strani Rusije, Kitajske in Turčije, pri čemer EU ostaja edini zunanji akter z zmogljivostmi in voljo, da Zahodni Balkan naslavlja enotno kot regijo
Keywords: Covid-19; Članstvo; članstvo EU; Epidemics; Epidemije; evropska integracija; Evropska unija; Membership; Ozemeljska širitev; širitvena politika; Territorial expansion; Zahodni Balkan