Minilo je sedemdeset let od izida Jarčeve zbirke Človek in noč - Šurla, Andrej (Jezik in slovstvo, 1997)
Okoli velike noči leta 1927 je Miran Jarc v samozaložbi izdal pesniško zbirko Človek in noč. Vanjo je zbral pesmi iz obdobja med letoma 1917-1925. O pesniški knjigi je razmišljal že prej; o tem priča kar nekaj zgodnejših rokopisnih zbirk. Ogrodje Človeka in noči z vsemi nosilnimi pesmimi je tako nastalo že na prelomu desetletja. Skupni imenovalec Jarčeve poezije je težnja po pesniškem dokumentiranju lastnega svetovnonazorskega zorenja, ki se ves čas dogaja kot prepletanje hrepenenja in zavesti o spoznavnem relativizmu. Zunanja forma mora odražati vsebinski naboj, disharmonična sodobnost zato ne dopušča nikakršnega formalnega artizma, zlasti ne modnega sonetizma. Zbirka je izšla v času kritične slovenske polemike z ekspresionizmom in je vzbudila pozoren odziv na vseh tedanjih literarnokritiških straneh.
Keywords: Jarc, Miran, 1900-1942; slovenska poezija; slovenski pesniki; biografije; Jarc, Miran: Človek in noč; literarne študije