Od učljivosti do inkluzivne paradigme - Opara, Božidar (Šolsko polje, 2007)
Prispevek proučuje razvoj vzgoje in izobraževanja otrok s posebnimi potrebami od zgodnjega obdobja, ko je bilo potrebno uveljaviti prepričanje, da so tudi otroci z motnjami v razvoju učljivi preko obdobja intenzivnega razvoja posebnega šolstva do sedanjega obdobja, ko se oblikuje in skuša implementiratinova inkluzivna paradigma. Za izhodišče služita post-modernistična filozofija in etika, ki temeljita na človekovih pravicah, antidiskriminativnosti, pravičnosti in enakih možnostih. V tem smislu so aktualna tiste teorije in prepričanja, ki imajo proces vzgoje in izobraževanjaza najpomembnejši dejavnik v razvoju otroka. Otroci s posebnimi potrebami naj bi se zato vzgajali skupaj z drugimi vrstniki; takšno okolje je najbolj normalno. Skupna šola naj bi bila torej za vse otroke, kjer se vsak pojavlja kot enkraten individuum. Alternativni programi in omejevalno okolje zato predstavljajo slabljenje pogojev za njihov razvoj. Različni diskurzi skupnega vzgajanja in izobraževanja vseh otrok so si podobni v filozofiji in načelnih stališčih. Problemi so v implementaciji inkluzije. Prispevek prikazuje različne koncepte in načine za uresničevanje inkluzivne vzgoje in izobraževanja. Skupaj s pomisleki, kritikami in opozorili, ki kažejo, da je ševrsto negotovosti in nedorečenosti v smislu implementacije. A ne glede na vse to je inkluzivna paradigma vizija prihodnosti. In vsi se nahajamo na poti in v smeri te paradigme.
Keywords: inkluzija; integracija; otroci s posebnimi potrebami