Tradicionalna gradnja z ilovico - Zbašnik-Senegačnik, Martina (AR. Arhitektura, raziskave, 2005)
Ilovica je gradivo, ki je v velikih količinah na voljo na skoraj vseh predelih zemeljske oble pod humusno plastjo ob izkopu gradbene jame, kar je bil glavni razlog za njeno uporabo že od začetkov zgodovine gradnje. Tudi v evropskem prostoru, kjer so klimatski pogoji zelo raznoliki, je mogoče z ilovico optimalno graditi. Velik del stavbnega, zlasti stanovanjskega fonda, ki je bil v preteklosti zgrajen iz ilovice in ilovnatih gradiv, je v uporabi še po več stoletjih in nudi zelo ugodno bivalno klimo. V evropskem prostoru so se izoblikovale štiri tehnike gradnje, ki se med seboj močno razlikujejo. Pri butani gradnji se ilovico buta med dva opata. Butane stene so nosilne. Tehnika gradnje z ilovico, pomešano s slamo, ne zahteva opažev, stene pa so prav tako nosilne. Pri predalčni gradnji ilovica služi kot polnilo, nosilna konstrukcija pa je običajno lesena. Gradnja z ilovnatimi zidaki zahteva najprej izdelavo zidakov, ki se posušijo na soncu in šele potem vgradijo v nosilne in nenosilne stene. V prispevku so obdelane posamezne tehnike gradnje in njihova uporaba v zgodovini.
Keywords: architecture; arhitektura; civil engineering; gradbeništvo; gradbeni materiali; tehnologija gradnje; tradicionalna gradnja; ilovica; zgodovinski pregledi